HVERT ÅR DØR 12 000 GRUVEARBEIDERE I ULYKKER RUNDT OM I VERDEN.
Mario!
Hei, Mario!
Fin fest, Mario!
Lobos! Sentre til meg!
OK, Escarlette!
Her på venstreflanken! Kom igjen!
Lobos, hit!
Ja!
Bra jobba, Escarlette!
Det er jenta mi!
Mario!
Jeg elsker bakenden din, Katty.
Har jeg noen gang sagt det?
Du har den beste bakenden i Copiapó.
Du er gal!
-Hei, Mario. -Hei, Manuel.
Heia Copiapó!
Lucho.
I morgen har jeg fri, men...
Jeg vil gjerne jobbe.
Jeg har litt lite penger.
I morgen?
Jeg vet at det er mange som ber deg om det samme, men...
Det går bra.
Så enkelt? Du skal ikke krangle på det eller noe?
Jeg skal ikke krangle på det.
Tusen takk, Copiapó!
Hallo, Jessi.
Hallo, Don José.
Álex, jeg har en jobb til deg.
Rodrigo kommer til å trenge noen til å hjelpe ham.
Vi snakket om dette forrige gang.
Hva kommer han til å betale, pappa?
50 i uken?
Har dere turtelduer vært på ultralyd?
-Det er en gutt. -Det er en jente.
Det er en gutt.
Álex, snakk med ham.
Greit.
Rodrigo, hvordan går det?
-Har du snakket med faren din? -Ja.
-Hvor mye kommer du til å betale? -50 i uken.
-Du skal ha barn.
Få den ræva di ut av den gruven.
Fyll glasset til denne gamle mannen.
Mario Gómez!
Gratulerer med pensjon.
45 år som gruvearbeider.
Den modigeste jeg kjenner.
Gómez!
46!
46.
Empanadas!
Ost, kylling, pino-kjøtt!
Empanadas!
Ost, kylling, pino-kjøtt!
-God morgen, María. -Empanadas!
Darío.
Jeg vet at du ikke sover, lillebror.
Jeg bryr meg ikke om du ikke spiser.
Jeg kommer alltid til å være her.
De er fremdeles varme.
Ost, kylling, pino-kjøtt!
Empanadas!
Yonni, bussen er her!
Hva gjør hun her, Yonni?
Du bor med meg nå.
Jeg er kona hans, di hurpe.
Hvorfor gjør du sånn?
-Jeg lagde frokost. -Jeg vet det.
Du lagde frokost til ham?
Hun lagde frokost, det er det hun gjør.
Jeg sa ikke at jeg ikke ville ha.
Folkens!
Her kommer Don Giovanni. Se på dette.
Vi må finne en løsning på dette.
Greit!
Hei, Mario.
Kunne ikke du du ha funnet en elskerinne på andre siden av byen?
Innrøm det, du er sjalu.
Tro meg, det er jeg ikke.
Nei.
Jeg elsker deg!
Du er ikke død enda, Segovia?
Ikke ennå, pastor.
Den tiden kommer nok.
Bolivianer!
Taper!
ATACAMAØRKENEN, CHILE 5. AUGUST 2010
DAG 1
Jeg fant dette på nivå tre.
Hva så?
Vi putter disse i sprekkene så vi vet når fjellet flytter seg.
Gruven er gammel.
Fjellet kommer til å flytte seg.
Speilene kommer til å knuse.
Jeg syns vi skal ta en inspeksjon av rampen.
-Vi står kanskje ovenfor... -Rampen er trygg.
Gruven har minst 20 år igjen.
Det er kanskje en svakhet i fjellets interne struktur.
Marco.
Det er min jobb å sørge for at arbeiderne er trygge.
Faktisk.
Jobben din, Lucho,
er å sørge for at arbeiderne drar ut 250 tonn per dag.
250?
Kvoten har gått opp.
Det er ikke så mye gull i fjellet.
Darío.
Greit, folkens, i dag jobber vi på det nederste nivået.
Hvor er Carlos Mamani?
-Her. -Alle sammen!
Hils på Mamani, den nye arbeideren fra Bolivia.
Han er en tinngraver.
Hva vet en tinngraver fra Bolivia om å finne gull i gruver?
Elvis, ikke i dag, greit?
Jeg tar meg av det.
Pensjonspapirene dine, Gómez!
To uker, så er du fri!
Signer dem og lever dem tilbake.
Bravo Gómez!
Lobos, kom igjen!
Er det den eneste veien inn?
Den eneste veien inn, den eneste veien ut.
Du vet at Elvis ikke skrev sine egne tekster, ikke sant?
Det er blasfemi.
Snart sier du vel at han ikke danset selv heller.
Hvor mye lenger?
Cirka en time.
Forsiktig, Lobos.
Greit, folkens. Dere vet hva dere skal gjøre.
MASKINROMMET 500 METER UNDER BAKKEN - 30° CELCIUS
Du må skjerpe deg, Darío.
Yonni, hva er det?
Hei, Bolivia!
Kananni, Kachanie... Hva heter du?
Mamani.
Uansett, kom bort hit.
Jeg vet. Det er gale-Elvis.
LYET 700 METER UNDER BAKKEN - 34° CELCIUS
Han havner alltid i problemer.
Han tror at han faktisk er Elvis.
Rodrigo har tilbudt meg jobb på bilverkstedet sitt.
50 i uken. Hva syns du om det?
50 i uken? Det er en vits, ikke sant?
Og du skal bli far?
Det er problemet.
Vet du?
Det er ikke meg du burde snakke med.
Og jeg er veldig bakfull.
Jeg vet ikke, det er det samme igjen og igjen med pappa.
Hva var det?
Dette er grunnen til at vi er her.
Ja, jeg kan smake det.
Kopper og gull. 42 000 per kilo.
Ta det. Ja.
Cholo, skal du stjele det til moren din?
Hva sa du?
Alle vet at bolivianere er en haug med tyver.
Han er dum, du vet det?
Chile stjal dette landet.
Etter krigen i 1881.
Hvem er tyvene?
Det var 1881, ikke sant?
Løp nå!
Hva faen?
Darío!
Álex, dra meg opp!
Dra meg opp! Ikke la meg falle, Álex!
-Álex, ikke la meg falle! -Hold fast, Darío.
Dra meg opp!
Kollaps!
Lobos! Bilen!
Gómez, kom igjen!
Kom deg på!
Skynd deg! Kom igjen!
Kom igjen!
Darío! Klatre!
Løp!
Kom igjen!
Få opp farten!
Ut! Kom igjen, alle sammen!
Kom igjen, Henríquez, kom igjen!
Kom igjen!
Kom deg på!
Kom igjen, opp!
Hold dere fast!
Lobos! Kom igjen, vi drar!
Kom igjen!
-Opp! -Nei, ikke opp!
Nei, det kommer ovenfra! Ned til lyet!
Nedover!
Til pickupen!
Hei! Vent på oss! Yonni!
-Kom igjen! -Skynd dere! Kom igjen!
-Er alle inne? -Start bilen!
Opp, opp, vi må opp!
Kjør! Ut, ut, ut!
Løp, kom igjen!
Kom igjen!
-Vent! Lucho! -Vent!
Hei!
Lobos! Slakk ned, slakk ned!
-Mario! -Lucho!
Mario, kom igjen!
-Hjelp ham opp! -Mario, kom igjen!
Kom igjen, Elvis!
Bolivianer!
De er på! Kom igjen!
Kom igjen!
Bolivianeren falt!
-Stopp! -Lobos, stopp!
Lucho! Stopp!
Hva er det?
Bolivianer, kom igjen!
-Kom igjen! -Mario!
Kom igjen! Løp!
Kom igjen, løp for faen!
Jeg har deg!
Faen!
Kjør!
Kom vi oss forbi?
Jeg håper det.
Det går bra.
Det kommer til å gå bra med oss, gutter.
-Tilbake! Det kommer ovenfra! -Feil vei!
Til lyet! Nedover!
Yonni! Snu!
Pass opp!
Stopp!
Nei!
Kjør!
Gómez.
Gómez!
Álex!
Går det bra?
Kom her. Hjelp meg. Fort.
Bli hos ham.
-Går det bra, Gómez? -Ja.
-Vi må få deg opp. -Pastor?
Hvor er pastoren?
Henríquez.
Greit.
Dra!
Elvis.
Går det bra?
Dere.
Dere må se dette.
Herregud.
Det er en stor stein.
Det er ikke en stein.
Det er fjellets hjerte.
Det knuste til slutt.
Ja.
Folkene mine sjekker det ut nå.
Vi skal ordne det.
Jeg skal sørge for at ingen drar.
Kom igjen!
Vi drar!
Hei, José, en del av gruven har kollapset.
De stenger gruven.
Jeg ringer mediene.
Ingen slipper ut!
Vent, Don José!
Vent her. Jeg ringer deg senere.
Nei! Jeg blir med deg!
Hallo?
Hva?
Det skjedde nettopp en alvorlig ulykke i San Jose-gruven.
40 minutter utenfor Copiapó.
Vi har ikke tallet på hvor mange gruvearbeidere som sitter fast inne,
men bedriften anslår at 30 menn jobbet inne i gruven.
29...
30...
31. 32...
33.
Alle sammen er her.
Takk Gud for det.
Lyet er laget for 30.
Så... Det går bra med oss.
Hva mener du?
Hva mener du med "det går bra"?
Rampen er blokkert, Mario.
Her er ingen vei. Det er ingen vei ut.
Hva med tunellene?
Det er stiger inni der.
For farlig.
Jeg har ikke tenkt å bare sitte i lyet og vente på hjelp.
Mario.
Jobben min er enkel.
Jeg er ansvarlig for sikkerheten til disse mennene.
Akkurat nå er lyet den tryggeste plassen.
Vi har en radio.
Vi har mat.
Noen av dem må ha medisinsk hjelp.
Du kjenner meg, Lucho.
Jeg gir ikke opp før jeg vet at det ikke er en vei ut.
Jeg kommer til å sjekke stigene.
Don Luis. Unnskyld meg.
Jeg blir med deg.
Grei, kom igjen. Bolivianer!
Vi burde lage mye lyd.
Brenne dekk, dunke på rør.
Bråke mye. Man vet aldri.
Hva gjør de?
Vi må vente.
Det går bra.
Hei, fortell oss hva som skjer!
Vi har vært her i fem timer!
Vi har allerede sagt det.
Bedriften har situasjonen under kontroll.
Få Castillo hit!
Kom deg av ræva di...
Greit! Hold kjeft, alle sammen!
Ellers blir dere bortvist!
Dra hjem og vent til dere blir kontaktet!
Hvem kastet den?
Jeg.
Skal du liksom skyte meg?
Kom deg av eiendommen!
Dere også!
Alle sammen! Stikk!
Kom dere vekk!
Dra hjem!
Kom igjen!
Hei, hvor skal alle sammen? Kom tilbake.
Nei, vær så snill.
Vi må ikke gi opp. Vi må bli her.
Hva vil du vi skal gjøre, María?
De har ikke sagt noe!
Det er fordi de skjuler noe.
Og det er en grunn til det!
Vi må ikke gi opp. Vi må bli her.
Hvor er redningsmannskapet?
Hvor er borrene?
Hvorfor er det ingen som gjør noe?
Broren min er der nede!
Vi skal ikke noen steder.
Vi må bli her.
-Hun har rett! -Vi vil bli!
Hei! Legg den ned!
-Bli vant til det! -Slutt opp!
Vi skal ikke noen steder!
LA MONEDA PRESIDENTPALASSET - SANTIAGO, CHILE
-Er det en privat gruve? -Ja.
Bohn og Kemeny. De er chilenere.
Trettitre menn er fanget under bakken.
Vet vi ikke engang om de er i live?
Ansvaret ligger på Bohn og Kemeny.
Myndighetene er ikke forpliktet til å gjøre noe.
Vi burde ikke gjøre noe med dette.
-Hva gjør de med det? -Ingenting.
De har ikke evner til det.
Jeg syns myndighetene burde komme på banen.
Jeg vil gjerne dra opp dit og se på det.
Du har aldri vært i en gruve, Laurence.
Hva får deg til å tro at du kan gjøre noe?
Du har hatt jobben hvor lenge? Fire måneder.
Om vi ikke reagerer ser det ut som vi ikke bryr oss.
Det er ikke bra for industrien, og det er ikke bra for Chile.
Det handler ikke om oss.
Jeg tror vi har et etisk ansvar.
Trettitre liv er mange døde mennesker.
Fortsett.
Stopp!
Kom igjen, Álex.
Noen må høre meg.
Lobos. Du kaster bort tiden din.
Ingen kommer til å høre oss.
Ingen kommer til å hjelpe oss.
Hallo, dette er Luis Urzúa.
Jeg skal sjekke førstehjelpen.
Hallo, dette er Luis Urzúa. Hører du meg?
Faen.
Hva?
Der er ingen stiger.
Hva mener du "ingen stiger"?
Jeg sier jo det, de er ikke her.
Nei.
Da må vi prøve noe nytt.
Álex.
Vi drar tilbake.
Greit.
Faen ta.
Nei! Álex!
Hold fast!
Jeg klarer ikke å holde fast!
-Mario! -Hold fast!
Fader vår, du som er i himmelen...
Herre Jesus Kristus...
Du som er sønnen til Skaperen...
Vi ber om at du gir oss styrke og mot
i lidelsene våre.
Vi ber deg i dag
om å beskytte familiene våre.
DAG 2
Det er myndighetene. Skynd deg.
-Kan dere slippe meg forbi? -Vi vil ha svar.
Det er derfor jeg er her, frue.
Men jeg kan bare gi dere svar om dere slipper meg inn.
Ellers kan du bli fjernet.
Vær så god, prøv.
Dersom du vil ha opptøyer på TV i kveld.
Du kommer fra myndighetene, ikke sant?
Laurence Golborne. Gruveminister.
Det er mange misfornøyde mennesker her, Laurence.
Det har gått to dager, og ingen har fortalt oss noe.
Vi vet alle hvordan dette går.
Myndighetene kommer,
en pen mann i dress forteller oss hvor mye de bryr seg.
De skal gjøre hva som helst for å redde dem,
også gjør de ingenting!
Det er ikke bra nok, Laurence.
Jeg vil at du skal love meg at du kommer til å gjøre noe.
Jeg kan love deg at vi skal gjøre alt vi kan.
Greit?
Greit, kom igjen.
-Flytt dere, slipp dem forbi. -Tusen takk.
Vi vil ha svar!
Dersom vi antar at de er i live.
Hvor lenge kan de klare seg?
Dersom vi antar
at de er i live og at de kommer seg til lyet,
er det nok mat og drikke der til tre dager.
Og hva har dere gjort for å prøve å nå dem?
Jeg har sendt en gruppe av mine menn ned.
Et par av dem ble nesten drept.
Så hva kan vi gjøre nå, herr Castillo?
Ingenting.
Hva er planen?
Planen?
Fjellet beveger seg fremdeles.
Jeg har jobbet som gruvearbeider i 25 år!
Jeg har sett fem kollapser!
Vet du hvor mange som har overlevd?
Ingen!
Minister, kan du fortelle oss noe?
Ja.
Myndighetene vurderer situasjonen.
Er de i live? Vet du noe?
Hva har du fått vite?
Gruven er ekstremt ustabil.
Og farlig for redningsmenn.
Derfor,
har vi måttet vente
med videre redningsforsøk for øyeblikket.
Du lovte!
Ta ministeren!
Din løgner!
Lukk portene!
Det er ikke bra nok!
Du har sviktet oss!
Stå her.
Du lovet!
-Vær så snill! Det er faren min! -Mannen min er der!
Trekk dere tilbake.
Hjelp oss!
Lunsjtid.
Jeg syns vi skal vente på alle sammen.
Hvorfor?
-Jeg er sulten. -Darío.
Denne maten er til en nødssituasjon.
Og hva er dette, da, Yonni? En piknik?
Ro deg ned.
Jeg skal spise, Yonni. Kom igjen.
-Darío... Bruk hjernen din. -Flytt deg.
-Darío! Hei! -Flytt deg!
Kom igjen!
Se på denne dritten.
Funker for meg.
Du visste det, ikke sant?
Du visste de aldri gjorde stigene ferdig.
Du visste at dette var en dødsfelle, men du lot oss gå ned her likevel!
Hør her.
Jeg spurte Castillo om stigene.
Jeg spurte ham igjen og igjen.
Han hadde sertifiseringen!
Don Lucho!
Hva er det som skjer der?
Don Lucho!
Gi den tilbake!
Don Lucho! Se her!
Gi meg nøkkelen!
Du tok maten!
Hva gjør du, Darío?
-Spiser lunsj. -Åh, du spiser lunsj?
Du spiser lunsj?
-Dette er min mat. -Slapp av! Kutt ut!
La være!
Kutt ut!
Ro dere ned!
Det er bare noen kjeks. Hva er problemet ditt?
"Hva er problemet ditt?"
Det skal jeg si.
-Der er ingen stiger å klatre i. -Ja.
Og tunellene kollapset nettopp.
Hva?
Og det er en stor stein som blokkerer den eneste veien ut herifra.
Gutter.
Vi er levende begravd.
Det er problemet.
Dette er all maten vi har igjen til å holde oss i live.
Vi må rasjonere den.
Dersom vi skal overleve her nede til vi blir reddet!
Reddet?
Hører du noen bor?
Det er for at de ikke borer etter oss.
Vi er for langt nede.
Det tok dem 100 år å grave så dypt.
Hvor lang tid tror du dette kommer til å ta?
Tror du at eierne kommer til å bruke den slags penger?
De gjorde ikke engang stigene ferdig!
De kommer til å vente tre dager,
så stenger de gruven og setter opp gravsteiner.
Nei.
Nei!
Jeg tror ikke på deg!
De kommer til å grave oss ut!
Og om de ikke gjør det, gjør familiene våre det!
Med bare nevene, om det skulle være nødvendig!
Jeg tror at vi kommer oss ut herifra, for jeg velger å tro det!
Alle trettitre.
Du, Lucho, kan tro hva du vil.
Det er ditt problem.
Jepp.
Ja. Sånn er det.
Redningsmannskapet bør komme seg hit fort.
Jepp. Gi dem til meg.
Vi har 18 bokser med tunfisk.
165 gram per boks.
Trettitre menn,
det er 90 gram per person.
Det er en halv boks.
Litt mer til resten av livene våre.
Noen andre?
Tusen takk. Kom igjen.
Hei.
Tusen takk.
-Mario. -Gi dem til meg.
I dag tidlig prøvde gruvebedriftens redningsmannskap
å gå inn i gruven.
Gjennom ventilasjonstunellene.
Men en ny kollaps stengte av for mulig adgang.
Gruvebedriften har nå gitt fra seg kontrollen.
Ser du dette?
De chilenske myndighetene tar over operasjonen.
Selvsagt.
Jeg trenger deg der oppe, Sougarret.
Så fort som mulig.
Golborne kommer til å trenge hjelp.
Alle jeg snakker med sier at du er den beste av alle.
Jeg setter pris på det, herr president.
Og du skjønner at vi ikke kan dumme oss ut
foran hele landet.
Hvem av dere er Laurence Golborne?
Kan jeg hjelpe deg?
Andre Sougarret.
Jeg er den nye maskinsjefen din.
Ifølge hvem?
Presidenten.
Så, om vi antar at de er i live, så har vi 33 menn der nede.
De går tom for mat og vann.
Men der er godt med luft.
Vi vet at de kan overleve
et visst tidsrom dersom de er relativt friske,
men vi vet ikke om de er det.
Noen kan være skadet.
Noen er nok i tidlige eller senere stadier av silikose.
Gruvearbeidernes lungesykdom.
Det vi vet, er at om vi ikke får dem opp fort,
så må vi hente opp 33 lik.
Dette er det vi vet.
Mennene arbeidet på nederste nivå i gruven
da den kollapset.
Da er de her, i lyet.
Et 5 meter bredt område.
650 meter ned.
Målingene mine indikerer at en gigantisk stein blokkerer her.
Vi snakker om 700 000 tonn dioritt.
Eller dobbelt så tungt
som Empire State Building.
Selvsagt
kommer vi oss ikke inn hovedinngangen, for å si det sånn.
Så vi må bore.
Det beste som kan skje,
er at vi når ned til dem i løpet av åtte dager.
Åtte dager?
De er for langt nede, for dypt.
Åtte dager?
Men det er ikke det største problemet.
Det er avviksfaktoren.
Se her. Her er lyet.
Dersom du kjører borene 24 timer i døgnet, i full fart,
kommer boret til å avvike sånn.
Eller sånn.
Faktisk kan den bøye seg 20 forskjellige veier.
Og selv om alt går etter planen,
er oddsene fremdeles mot oss.
Hva er det egentlig du sier?
Det jeg sier, minister,
er at vi har under 1 % sjanse for å finne dem.
Jeg trenger alle bor du kan få tak i.
Og jeg vil ha dem her så fort som mulig.
DAG 3
-Mario. -Ja.
Denne har mindre.
-Hvilken? -Denne.
-Er alle fornøyde? -Ja.
Greit, jenter.
Neste måltid om 24 timer.
Hvordan skal vi overleve på dette?
Dersom vi blir sultne kan vi spise bolivianeren.
Jeg har hørt at bolivianere smaker kylling.
Se!
De kommer med bor!
Borene er her!
Vi klarte det!
Greit!
Snurr dem. Snurr alle ledningene sammen.
Så blir det lys.
Du kan ikke leve uten lys.
Fortell meg, Álex...
Hvorfor syns du at å få en gutt
er så mye bedre enn å få en jente?
Yonni, hva er greia med fyrer som deg?
Ansikt som ræva til en hest, stygt hår og dårlig ånde,
du promper når du sover.
Hvorfor liker damene deg så godt?
Det er 33 menn her, og jeg er den eneste
som har noe på si?
Nei, ikke i huset på andre siden av gata!
Lukk i det minste gardinene!
Hun har ikke gardiner!
Elvis er i bygningen.
Hører du det?
Det er et bor.
De leter etter oss.
Er ikke det den fineste lyden du noen gang har hørt?
DAG 5
Jobben er mye vanskeligere enn jeg trodde.
Jeg vil virkelig være der til Ivys bursdag.
Fortell jentene at jeg savner dem.
Stopp!
Jeg må ringe deg tilbake.
Hva hendte?
Sougarret! Hva hendte?
Ser du denne dioritten? Dobbelt så hard som granitt.
Det er problemet.
Vi trenger nye bor.
Jeg kan skaffe flere bor, men
-tiden holder på å renne ut. -Jeg vet det.
Hvorfor går du gjennom dem så fort?
Jeg har ikke seks måneder å forklare
den komplekse geologien i Atacamaørkenen til deg.
-Jeg spurte ikke... -Vil du jobbe i gruve?
Finn en bok, les det grunnleggende.
Begynn med fjellkjedefolding.
Jeg har 33 menn der nede å bekymre meg over.
Du vet hva du må gjøre.
Vær leder, snakk med media. La meg gjøre jobben min.
Hvorfor tar det så lang tid?
Jeg vet at dere er rastløse.
Jeg vet at dere vil ha svar.
Men jeg er her for å fortelle
at vi gjør alt vi kan
for å få kontakt med deres kjære.
Vi må vite om de er i live.
Jeg har ikke et godt svar nå.
Det er sannheten.
Vi har 10 bor som går 24 timer i døgnet.
Jeg skjønner hvordan dere har det.
Jeg skal finne overnatting til familiene deres.
Jeg lager til en kantine,
et medisinsk anlegg
og en midlertidig skole til barna deres.
Det er alt jeg kan si nå.
Minister!
Vi vet at gruven er veldig farlig.
Den kan kollapse når som helst. Minister!
Hei, gruveminister.
Ikke se på meg sånn!
Jeg kommer ikke til å fike til deg.
Jeg sier ikke at jeg aldri komme til å fike til deg.
Du holdt løftet ditt.
Hva heter du?
María Segovia.
Kona til Darío.
Søstera.
Han er lillebroren min.
Jeg drar ikke uten ham.
De er over alt! Få dem av meg!
Få dem av meg! De er over alt!
Jeg trenger noe å drikke! Herregud!
Darío.
Jeg dør.
Vi dør alle sammen. Vi kommer til å dø.
Det går bra.
Det er mange verre ting i livet enn døden.
Hvorfor har du tid til meg?
Hvorfor hater du ikke meg, sånn som alle andre?
Hvorfor?
Hat
er for barn.
Dersom vi kan være gode mot hverandre,
så finner vi kanskje
en vei ut herifra.
Vi kan be litt sammen, dersom du vil det.
Jeg vet ikke hvordan det går.
Gud bryr ikke seg.
Nådefulle far.
Ta
denne gutten.
Åpne øynene hans.
Så han kan se.
Unnskyld.
Det går bra.
-Det går bra. -Unnskyld.
HÅPETS LEIR
María, hvor skal jeg?
Denne veien, er du snill.
-Ja, ordfører. -Bra.
Greit, vi skal på skolen. En i bredden.
På rad etter meg.
Den der.
-Takk, Susi. -Kos deg. Hyggelig å treffe deg.
Unnskyld meg.
Hva heter du?
Hva har hun sagt?
Hva gjør du, Marta?
Hun heter Susana Valenzuela.
-Ikke gjør dette. -Hun er elskerinnen til mannen min.
Beklager, Susana, men innenfor gjerdet er det bare familiemedlemmer.
Ingen horer får komme hit, beklager.
Men jeg er familien hans.
Jeg elsker ham, og han elsker meg også!
Han elsker deg?
-Ta tingene hennes. -Du kan kaste meg ut,
men jeg kommer tilbake.
Og når Yonni kommer opp, og det gjør han,
får vi se hvem han elsker mest!
DAG 8
Hva er dette?
Vi har lite mat og vann.
Vi må spare det.
En spiseskje tunfisk annenhver dag,
og en slurk med vann én gang om dagen.
Ikke mer.
Jeg kjørte det gjennom et filter jeg lagde.
Det suger, men det går akkurat bra å drikke det.
Álex.
Gjør deg selv en tjeneste.
Ja?
Dersom vi kommer oss ut herifra,
finn deg en ny karriere.
Hold kjeft, Gómez.
Hold kjeft!
Vi nærmer oss.
DAG 12
Legger til den siste rørseksjonen.
Hvor mange seksjoner?
Vi har fem til.
-Greit. -Vi må sette dem på plass.
Det er litt trangt.
Vi kommer ekstremt nært nå.
Seks!
Sakte! Mer vann! Hold dem kalde!
Vi har bare seks meter igjen!
Fem meter!
Fire!
-Ja! -Ja!
Vi må markere den!
Yonni! Finn litt maling!
Når boret kommer gjennom,
må vi lage mye lyd!
-Skriv en beskjed! -Jeg har det!
Hva? Hva skjedde? Mario?
Det er under oss.
Den greia er under oss.
I det minste leter de i rett område.
Du skjønner det fremdeles ikke, gjør du?
Det tok dem så lang tid å komme seg nær!
De kommer ikke til å lete etter oss for alltid!
Vi sulter i hjel, Mario!
Når de kommer tilbake kommer vi til å være døde.
Álex.
Álex!
Hei!
Jeg har vært gruvearbeider hele livet.
Jeg har skuffet dere!
Jeg har skuffet meg selv.
Jeg visste at dette var farlig!
Vi visste alle det om dette stedet!
Ingen skylder på deg!
Vil du skylde på noen?
Skyld på Castillo, skyld på eierne!
Hvor er Álex!
Ingenting.
Det er avviket, Laurence.
Vi finner ikke ut av det.
Vi bommet med 10 meter.
Det er 100 år med piss og dritt
der nede.
Álex!
Om du vil gjøre dette, ikke gjør det alene.
-Er du gal? -Nei, la oss gjøre det sammen.
Ja, jeg er gal!
Jeg har gått fullstendig fra vettet!
Men vet du hva?
Jeg har en datter.
Og en kone.
Og du har en kone
med en liten en på vei,
og de stoler på deg, Álex.
Babyen min.
Vi trenger deg.
Jeg trenger deg.
Vi har allerede brent gjennom ni bor.
Dette...
Dette blir til en umulig situasjon.
Noen ganger tar umulige situasjoner litt lengre tid.
Laurence, de opplever allerede akutt sult.
Dersom de er i live.
Vi må stille oss selv
de vanskelige spørsmålene.
Hvor lenge klarer vi dette?
DAG 14
Hva skjer her?
De kan reglene. Ingen familier tillatt.
Det er Don Francisco.
DAG 14 I ATACAMAØRKENEN.
FORTSATT INTET NYTT OM GRUVEARBEIDERNE.
MYNDIGHETENE FRAKTET TI BOR TIL REGIONEN.
BARE ETT AV DEM ARBEIDER NÅ, NATT OG DAG.
LYDEN AV BORET ER DET ENESTE HÅPET...
...TIL MØDRENE OG FAMILIENE...
...SOM BER FOR SINE KJÆRE SOM ER FANGET I SAN JOSE-GRUVEN.
SPØRSMÅLET VI ALLE STILLER OSS I DAG...
ER DET ALLEREDE FOR SENT?
Faen!
Herregud da, Mamani!
Du skremte livsskiten ut av meg. Hva gjør du her?
Det samme som deg.
Hva skjer med kniven?
Skal du skjære meg opp og spise meg?
De sier chilenere smaker kylling.
Kanskje du har lagt merke til...
Jeg har ikke så mange venner her nede.
Hvor er hodelampen din?
Jeg fikk aldri en.
Her.
Hør på meg, Mamani...
Ingen skal spise noen mens jeg er her.
Forstår du det?
Jeg er redd.
Jeg vil ikke at hun skal vokse opp uten en far.
Si at det kommer til å gå bra.
-Bare si det... -Jeg kan ikke.
Bare si at alt kommer til å gå bra.
Jessi, slutt opp.
Du vet så godt som meg
at det ikke kommer til å gå bra.
Jeg har villet sagt noe.
Unnskyld.
Jeg er veldig lei for det jeg har stjålet fra dere.
Jeg håper bare at dere en dag kan tilgi meg.
Jeg har spart disse til dere.
Jeg skulle bare ønske at jeg hadde en eske av dem å gi til dere.
Tusen takk, Darío.
Tusen takk fra oss alle.
Hva hadde jeg ikke gjort for
en av empanadasene til søsteren din nå.
Velsigne denne maten. Amen.
Jessi.
Herregud.
Kjære.
Katty.
Det kommer til å gå bra.
Mamma, hva gjør du her?
Se, så tynn du er.
Yonni, spis.
Charquicán.
Livretten din. Unnskyld meg.
Fersk melk.
Noen?
Jeg bare...
Jeg vil bare dere skal vite
at...
Jeg kunne ikke vært stoltere
over å få dele
dette siste måltidet.
Med dere alle.
Om det er sant,
at dette er vårt siste måltid,
så leverer jeg offisielt pensjonspapirene mine.
Jeg slutter!
Du avlyste det!
Det var ikke min avgjørelse.
Og dette?
Et minnesmerke?
Et dikt til gravsteinene, noen ord fra Pablo Neruda.
Der har ingenting med meg å gjøre.
Tullpreik. Se.
De menneskene der ute stoler på oss.
På deg og meg.
Trettitre menn under bakken.
Tre hundre mødre, fedre, søstre og brødre,
og vi er deres eneste håp.
Våkn opp, Laurence. Det er falskt håp.
-Og du gir opp! -Mat til tre dager?
Det var alt de hadde.
De har vært der i 16 dager.
Du gir familiene falskt håp.
De kan overleve 40 dager uten mat.
Ikke i slike omstendigheter.
Det er 37 grader der nede. Vet du hvordan det føles?
Det er et gravkammer!
Jeg forstår det du føler. Jeg føler det samme.
Jeg vet at hjertet ditt er på rett plass.
Og hvor er ditt?
Det handler ikke om deg!
Det er slutt!
Det er slutt, Laurence.
Tusen takk, livet...
For at du gav meg så mye.
Du gav meg to lysende øyne...
Som når de var åpne...
Lot meg se tydelig...
Svart og hvitt.
Og i himmelen, stjernene.
Og i folkemengdene...
Mannen jeg elsker.
Jeg har noe til deg.
Hei.
Det er den beste empanadaen i byen.
Jeg mener det godt.
Jeg gjør det.
Jeg sier alt jeg tenker.
Det er problemet mitt.
Jeg prøver å gjøre alle fornøyde.
På en måte så...
Bommer jeg alltid.
Ikke med mil,
men jeg klarer ikke å lære fra feilene mine.
Du må sove.
Tusen takk.
Vi hørte nyhetene, minister. Jeg er lei for det.
Ikke vær det. Ingen er døde enda.
Start boret.
Greit. Har du asimuten?
Hvem?
Asimuten. Vinkelen, minister.
Hei, Laurence.
Trenger du noe hjelp?
Hva tenker du på?
Bakken.
Lyet.
Boret.
Se på retningen.
Se hvordan jeg tegnet det.
Ja, men jeg skjønner ikke.
Vi lærer av feilene våre.
La hardheten til steinen være guiden vår.
Boret ditt peker i feil retning.
Nettopp.
Det er ikke logisk.
Bare dersom du prøver å-
Bomme.
Er du gal?
Du kommer til å få fjellet til å falle på mennene.
Slutt å tenke som en slags...
Javisst.
Vi bruker avviksmålingen fra forrige gang vi bommet.
Og vi vet allerede hvor steinen er hardest.
Det er så enkelt.
Lær av feilene dine.
Sikt på å bomme.
Nå tenker du som en gruvearbeider.
Fortsett.
20 graders stigning.
-Fortsett! -Mer.
Sånn ja!
35!
Perfekt!
DAG 17
Dersom jeg får en jente,
skal hun hete Esperanza.
Det kommer Jessi til å like.
Kom igjen, pastor.
Drikk.
Bli hos meg, pastor.
Fader vår, du som er i himmelen,
lat navnet ditt holdes hellig.
La riket ditt komme.
Tilgi meg, Herre.
Gi oss i dag vårt daglige brød,
og tilgi oss vår skyld,
slik også vi tilgir
våre skyldnere.
Og led oss ikke ut i fristelse
men frels oss fra det onde.
Amen.
Bor.
Hei!
Kom hit! Hei!
Hei!
Bor.
Det er her!
Se!
Se! Hei! Folkens!
Hei!
Vi er her!
Jeg hører noe.
Noen er i live.
Slå av generatorene.
Det kan være stein som falt.
Stetoskop.
Her.
Jeg har lappen.
Greit, stopp!
Den har blitt malt.
Det var ikke der før?
-Definitivt ikke. -Det er noe der.
Hvor?
Herregud.
Denne beskjeden kommer fra dypet av jorden.
Fra hendene til gruvearbeiderne våres.
"Vi har det alle bra i lyet.
"De 33."
Susi!
Marta!
Han er i live!
De er trygge! De er alle trygge!
Jeg visste du kom til å klare det!
Vi fant dem. Nå må vi få dem ut.
Ingen har noen gang gjort noe sånt før.
Gud velsigne gruvearbeiderne våre!
Gud velsigne dem!
Det er Luis Urzúa, oppsynsmannen.
Hører dere meg?
Ja.
Jeg hører deg.
Dette er Laurence Golborne, gruveministeren.
Hvordan går det?
Sytten dager er lenge,
og etter 17 dager,
hadde du ikke klandret redningsmannskapet for å miste håp.
Helt til de fikk tegnet,
om at 33 gruvearbeidere, alle sammen,
600 meter nede,
hadde det bra.
AKKURAT NÅ, MEDISIN OG FLYTENDE MAT, LAGET AV NASA...
...SIDEN GRUVEARBEIDERNE IKKE KLARER Å SPISE FAST FØDE ENDA.
SÅ BLIR DET SENDT NED EN 12 CM SLANGE.
Familiene fikk i dag gjøre det de gjør én gang i uken.
De fikk møte sine kjære nede i gruven, over videosamtale
i omtrent 8 minutter.
Tre plattformer er nå på plass, spesialisert til dypboring.
Det australske boret, plan A,
går rett til gruvearbeidernes nødly,
som er 700 meter under overflaten.
PLAN C ER EN CANADISK OLJEBORINGSRIGG.
DEN ER UTSTYRT TIL Å BORE ET HULL SOM ER BREDT NOK TIL EN MANN.
Her nede er plan B.
Dette er et T-130-bor.
Som blir styrt av den amerikanske ingeniøren Jeff Hart.
Det er ganske stumpt.
Det er som et stort trykkluftsbor.
Men det kommer seg gjennom bakken veldig fort.
Én fyr har et dopproblem, én lider av depresjon,
én er bipolar.
Disse mennene kommer til å drepe hverandre
om de må være der nede mye lenger.
Og dette kommer til å ta minst tre måneder.
Tre måneder?
-Tar du opp? -Ja.
DAG 20
Navnet mitt er Mario Sepúlveda.
Velkommen til
San Jose-gruvens Resort Hilton.
Vi skal se oss rundt.
Det kom flere gaver!
Nike-sko.
Og en iPod til hver!
Hei, Gómez! Her er de snuskete bladene dine.
-Mario? -Hei, pappa.
-Hører du oss? -Hører du, pappa?
Ja.
Hvordan har du det? Bortsett fra at du er tynn.
-Katty. -Du er så tynn.
Escarlette.
Det går bra, pappa.
DET HAR VÆRT VANSKELIG FOR MANNSKAPET VED SAN JOSE-GRUVEN I CHILE I DAG.
ETTER Å HA HATT BEST FREMDRIFT, FIKK DET AUSTRALSKE BORET, PLAN A...
...STORE PROBLEMER I DAG DA EN STOR HYDRAULIKKLEDNING PUNKTERTE...
...NOE SOM STOPPET HELE BORET.
Her er det.
Jeg fikk ikke se om det var en gutt eller en jente.
La det være en overraskelse, Álex.
Jeg vil ikke vite det.
Så lenge dere to har det bra.
Det er alt som betyr noe.
Pappa...
Álex.
Jeg har savnet deg.
Enda en av oss.
Nei, ikke, ikke...
Folk trenger ikke å se det.
Og det at jeg var i militæret en stund
lærte meg å kunne organisere folk.
Du er berømt, Mario.
Don Francisco var her.
I går sa han
at du er den mest berømte mannen i Chile.
Sa Don Francisco det?
Vi skal få dere ut.
Og til familiene deres
før jul.
Vi venter på dere. Ha det bra, og Gud velsigne dere.
-Greit, han har gått. -Jul?
-Hør, hør. -Det er tre måneder!
Nei, hør! Hør på meg!
Skuffende nyheter fra Chile, det kanadiske boret, plan C,
har blitt stengt av inntil videre på grunn av uventede tekniske utfordringer.
Boret og mannskapet, som familiene hadde høye forhåpninger til,
er nå på vei hjem.
Få mannen din til å skrive under.
Og vær så snill,
ring meg om du har noen spørsmål, greit?
Jeg skal lese det og snakke med Mario.
Det er snakk om
mye penger.
Katty,
ikke snakk med noen andre om det.
-Farkas! -Se, det er Farkas!
Hvordan går det?
Jeg skal gi dere nok penger
til at mennene deres ikke trenger å jobbe på et år.
Jeg skal gi dere 10 000 dollar hver.
Darío.
Den store steinbiten, som kalles "megasteinen,"
dobbelt så stor som Empire State Building,
skal ha flyttet seg i løpet av de siste timene.
Som gjør at det haster enda mer
med redningsaksjonen her, på overflaten.
DAG 50
Vi traff stål.
Mest trolig en horisontal støtte.
En bjelke eller noe.
Uansett ble borespissen ødelagt.
Dritten sitter fast nede i hullet.
Vi bare bytter spiss.
Nei, den er 432 meter nede.
Vi kan ikke bore før vi får ut spissen.
Uansett hvordan.
Jeg skal ringe kontaktene mine i Brasil,
for å skaffe noen store magneter.
Mario, det er ingen borelyder. De borer ikke.
Hører du på meg?
Greit, det er bra.
Hei, Yonni, hør på dette.
"Marta, kona til gruvearbeider Yonni Barrios,
"fikk elskerinnen til Yonni fjernet fra Håpets Leir
"for tredje gang."
"Susi, Yonnis elskerinne,
"er fornøyd med å ha splittet en familie."
Nå tror hele verdenen at Susi er en hore
og at jeg er en utro drittsekk.
Vel...
Det stemmer ikke.
Jeg kan ikke tro det.
Vår fryktløse leder, Super Mario,
som vil fortelle hvem som helst
at han er eneste grunnen til at vi har overlevd,
har blitt tilbudt en bokkontrakt for
"en ikke oppgitt sum."
Ikke oppgitt, altså?
Hva er summen, Mario?
Hadde du planer om
å ha med noen av oss i denne bokkontrakten?
-Sa du ja? -Selvsagt gjorde han det.
Vet du hva, "fryktløse leder"?
Vi kommer til å klare oss fint uten deg.
Tror dere virkelig at jeg trenger dere?
Noen av dere?
Dere vet, lederen
sørger for at dere ikke sulter.
Lederen sørger for at lysene er på.
Nei, du hadde litt hjelp med lysene.
Ja, meg.
Hva gjør du?
-Vi trenger ikke deg! -Dette er din feil!
Vi har fått nok.
Kom deg ut!
Lederen gir aldri opp.
Faktisk,
så hadde dere ikke vært her om det ikke hadde vært for meg.
Jeg ba ikke om dette.
Dere ga det til meg.
Hør på meg, Golborne.
Ingen av borene dine virker.
Det er uakseptabelt!
Vi brukte millioner av dollar på å få dem ned hit.
Det var ingen hemmelighet.
Og nå sier du at det amerikanske boret ikke virker?
Spissen knuste i borehullet, men vi får magneter fra Brasil.
Industrielle magneter...
Jeg vil ikke høre om magnetene dine!
Gruven smuldrer!
Vi holder på å gå tom for tid.
Det er snakk om søksmål
og anmeldelser fra familiene.
Jeg må vel ikke fortelle deg
at gruvearbeiderne har
en viktig plass
i hjertet til det chilenske folket.
Det siste vi trenger er at disse mennene dør
mens hele verden følger med!
Jeg tror ikke det blir feil å si
at fremtiden til denne regjeringen avhenger av utfallet.
Herr president, jeg kan...
DAG 54
Darío.
Vil du snakke med meg?
Du vet María, søstera mi, ikke sant?
Ja.
Jeg har vært sint på henne hele livet mitt.
Hun forlot meg da jeg var bare barnet.
Altså, hun var også et barn,
og hadde allerede oppdratt mine fem andre søsken.
Hun trengte bare sitt eget liv.
Jeg skjønte ikke det før.
Jeg vet at hun er der oppe, at hun venter på meg,
men hva skal jeg si?
Hva skal jeg gjøre når vi slipper ut?
Dersom vi slipper ut.
Gi henne en klem
og gråt som et barn.
Tilgi henne for alt hun har gjort.
Be til Gud om at hun tilgir deg.
Hun er familien din.
María er all den familien du har.
Familie...
Familie er alt vi har.
Det er iPoden min.
Du er en tyv, din bolivianske indianer.
-Vi fikk iPoder alle sammen. -Det der er min.
-Det er ikke din. -Gi meg iPoden min.
-Det er ikke din. -Gi meg iPoden min!
Det er ikke din, Elvis!
Mamani.
Stopp! Se på meg!
Se på meg!
Det er djevelen som styrer hånden din.
Gi meg den.
Du skulle drepe en mann
over denne dritten?
Hvorfor?
For at en feit riking sier at han skal gi oss penger?
For at en hore skriver noe sladder om familielivet ditt?
Kom her.
Hva så?
Noen folk erter deg
for at du er bolivianer? Du er jo bolivianer.
Så, hva er det?
Kom igjen.
Hva med meg?
Kaller meg lederen her nede.
Leker viktig, tror at, du vet,
jeg gjorde alt alene.
Nei.
Dette er ikke meg.
Det er ikke oss.
Vi vet alle hva som er der oppe.
Det er et sirkus.
Så la oss ikke selge skinnet før bjørnen er skutt.
Nei, la oss ikke gjøre det,
for vi kommer ikke til å få noe ut av dette.
I det hele tatt.
Vi gikk inn som gruvearbeidere, og vi kommer til å gå ut som
gruvearbeidere.
Jeg sa ikke ja til bokkontrakten.
Ville jeg?
Ja.
Ville jeg forsørge familien min og barnet mitt?
Ja. Men jeg gjorde det ikke.
Jeg gjorde det ikke. Hvorfor?
På grunn av dere.
Fordi dere er brødrene mine,
og om vi vil forbli brødre, må vi stå sammen
om å komme oss ut herifra.
Ja.
Unnskyld.
Jeg er veldig lei for det.
Velkommen tilbake, Mario.
Velkommen tilbake.
Her kommer den.
Jeg visste det!
Ja!
Tilbake til arbeidet!
Vicente! Hei!
Kom igjen, opp!
Nå skal vi hente noen gruvearbeidere.
Vi fikk den ut. Vi skal starte igjen.
Jeg tror vi treffer dem om 20-40.
Hei, Vicente! Hei. Greit, folkens.
Kom igjen!
Kom hit med litt kaffe!
Kom igjen!
Løytnant.
Ta ned gjerdet.
Hele gjerdet.
Ja vel.
Kom inn. Alle sammen.
Vær så snill.
DAG 58
Dere er for nær noen støttebjelker av jern.
Om vi treffer de bjelkene, blir boret ødelagt.
Vi må rydde vei selv, nedenifra.
Hvordan?
En kontrollert eksplosjon.
Nei, Don Lucho. Det går ikke.
Fjellet er helt ustabilt. Vi trenger et annet alternativ.
Vi vet det.
Vi vet at det er ustabilt,
men det er den eneste muligheten.
Vi er alle klare til å komme oss ut.
Eller å dø i forsøket.
Álex! Mario!
Vi skal forsterke bjelken med dette tømmeret her.
Ladningene vil bli plassert her, samkjørt med dette.
Jessi.
Jeg skal kjøre deg til sykehuset.
Nei, jeg blir her, Don José.
Jeg forlater ikke Álex.
Susi.
Fra Yonni.
Han skrev til meg.
Herregud.
Han snakket med ministeren. Du hører til her i Håpets Leir.
-Får jeg komme inn? -Ja.
Marta, hvorfor forlater du oss?
Jeg har bestemt meg for å forlate ham.
Han fortjener ikke en kvinne som meg.
Dessuten promper han i søvne.
Unnskyld meg.
JEFF, KOM NED, ER DU SNILL.
Greit, greit.
NED... NED...
MÅTTE GUDENE HJELPE DEG...
Å REDDE SØNNEN MIN...
CARLOS MAMANI...
Greit.
TUSEN TAKK... TUSEN TAKK.
Carlos Mamani.
Greit?
Er dere klare, jenter?
Litt av en første dag, eller hva, bolivianer?
Pass på å skrive ned overtid.
Kom igjen, kjære.
3... 2... 1!
Se!
Her kommer hun!
Greit, vi er inne!
Du klarte det! Takk, Jeff!
Du er Chiles nye nasjonalhelt.
Kledd i flaggets farger,
dette er Fenix 1,
redningskapselen som de chilenske myndighetene,
og resten av verdenen, setter sin lit til.
Metallburet som skal dra de 33 gruvearbeiderne, én etter én,
fra 700 meter under overflaten
til sollyset de ikke har sett på 62 dager.
Åpne den.
Greit.
Det synker.
Hvor fort?
For fort.
Ser du denne grønne streken?
Vi markerte denne steinen i går.
Ser du hvor langt ned den har gått?
Ser ut som eksplosjonen virket.
700 000 tonn med stein
rett over hodet deres.
Det er ikke et spørsmål om det faller, men når.
Greit, folkens, her er situasjonen.
Vi har rett og slett ikke tid til å forsterke sjakten.
Om noe skjer med Fenix-kapselen,
om mekanismen ikke virker eller veggene til sjakten kollapser,
så må jeg si
at det er en veldig stor sjanse for at vi ikke får dere ut.
Personen som går først
vil være i størst fare.
Men kan også være den eneste som kommer seg ut.
Dere må bestemme hvem det skal være.
13. OKTOBER 2010
DAG 69
Fenix.
Sir?
Vi er klare til å begynne.
-Ja. -Heia Álex!
Ser dere gamlinger
der oppe.
Greit?
Greit.
Gå inn i den.
Vi er klare.
De er klare.
Greit.
På 3, begynn stigningen.
Begynner stigningen om 3, 2...
Kom igjen!
700 meter.
Herr Vega ser bra ut.
Det ser bra ut, 500 meter.
500 meter.
Se, hjertet hans banker som om han har løpt maraton.
Han er nervøs. Hvem hadde ikke vært det?
Fjellet er stabilt.
Alt ser bra ut.
Stigningsgraden er innenfor normale grenser.
400 meter.
300 meter.
Ignacio, hva skjedde?
Kapselen sitter fast i hullet og vi mistet biometrikken.
Vi har et problem.
Hei!
-Bare vent. -Den beveger seg ikke.
Vi ser den ikke her nede.
Jeg skal prøve å sende den i revers.
Don Lucho.
Kapselen sitter fast.
De sender Fenix tilbake.
Hva skjedde?
Da prøver vi.
Begynner nedstigning.
Puster han?
Vi vet ikke hvor mye oksygen han har.
Å nei.
Hei!
-Lys ned der. -Ser du noe?
Jeg skal prøve på nytt.
Hjulet har stoppet.
Greit, det beveger seg.
Kapselen beveger seg.
Hva skjedde?
Vi har mistet kommunikasjon, vi mistet Álex.
De har mistet kontakt.
Klarte han det?
Han klarte det!
Pappa.
Det er veslejenta di.
Esperanza.
Herregud.
Mario.
Lykke til, Mario.
Ser dere snart.
Ha det bra, folkens!
Jeg elsker dere!
Ja, kjære! Kom igjen!
Jeg kommer, Katty!
Minister. Endelig får jeg møte deg.
-Kalle meg Laurence, Mario. -Laurence.
Mario! Her borte!
Mario!
Hei, brødrene mine, tusen takk!
Tusen takk for alt!
-Gi meg en "Chi!" -Chi!
-Gi meg en "le!" -Le!
Chi, Chi, Chi! Le, le, le!
MER ENN EN MILLIARD MENNESKER VERDEN OVER ER VITNE TIL...
...DETTE MIRKAKELET I ATACAMAØRKENEN.
ETTER 69 DAGER...
...BLIR DET EN LANG NATT VED SAN JOSE-GRUVEN...
...MEN INGEN SKAL SOVE.
Takk for at dere aldri gav opp!
Jeg elsker deg, Copiapó!
Elvis, Elvis!
Yonni! Yonni!
-Susi. -Jeg elsker deg!
Darío, Darío.
Søsteren min, María Segovia. Kjenner du henne?
Rett her borte. Kom.
Darío, Darío.
Hvor?
María?
Tusen takk.
33 GRUVEARBEIDERE OVERLEVDE HER 5. AUGUST - 13. OKTOBER
GUD VAR MED OSS
GRUVEBEDRIFTEN I SAN JOSE BLE FUNNET IKKE SKYLDIG I KRIMINELL UAKTSOMHET.
GRUVEARBEIDERNE FIKK INGEN ERSTATNING.
DE 33 I DAG
JOSÉ HENRÍQUEZ "PASTOREN"
CARLOS MAMANI "BOLIVIANEREN"
TIL DENNE DAG FORBLIR DE BRØDRE.
Oversatt av : Helle Ulvestad